Bare tanken på å rydde garasjen eller huset i en en-gang, kan få hjernen til å skrike i protest. Og som regel vinner jo den, og vi finner på alt mulig annet å gjøre istedet.
Men om du bestemmer deg for å gjøre litt, for eksempel, 30 minutter – 3 dager i uken, kan du faktisk klare de store utfordringer.
Men en tilleggsregel, for å presse deg, må gjerne til. Klarer du tre ganger 30 minutter i ukedagene, får du fri i helgen. Men hvis ikke, må du ta igjen det tapte lørdag eller søndag. Og du skal ikke være overrasket om det bare er klarhet, noen regler og enkle rutiner, som skiller livet ditt fra orden og progresjon.
Det å ha små rutiner i hverdagen, som føles overkommelig, med en liten belønning av fri og god samvittighet i helgene, kan være biten som mangler i livet. Slik var det iallefall for meg.
Jeg skal ikke nekte for at jeg sliter med å holde leiligheten min ryddig. Derfor har jeg tenkt å innføre et nytt system hvor jeg gjør litt hver dag, og tar ett og ett område om gangen. Dette er systemet jeg allerede bruker når jeg skal lese bøker. Så jeg bruker det jo hver uke fra før av.
Jeg fatter og forstår ikke hvorfor det å rydde og vaske skal være så utrolig vanskelig. Men det er jo et meget viktig området, faktisk i livet generelt. Har du det rotete og kaotisk rundt deg, vil det ødelegge for mye i livet ditt. Du vil ikke ha de samme positive opplevelsene i hverdagen, og du vil heller ikke være like effektiv med andre prosjekter som du holder på med.
Her er greien. Jeg har alltid vært en ryddig person, når det gjelder kontorområdet jeg har til rådighet på jobben. Men med det samme det er snakk om egne private områder som bilen og leiligheten er det verre. (Faktisk ser bilen bra ut for øyeblikket. Får tilbakemeldinger om at folk er imponert, og at det ikke ser ut som min bil lenger.) Men leiligheten min er og blir et eneste stort problem.
Problemet er ikke å rydde leiligheten i og for seg, men det store problemet er å klare å holde den ryddig og rein over lengre tid. Fordi jeg klarer alltid å rydde den en gang i blant. Men den blir jo rotete igjen etter en uke eller to.
Jeg tenkte som sagt å innføre samme strategi som jeg bruker når jeg leser bøker. Da finner jeg en bok mandagen, og jeg vet at jeg bare har en uke på meg til å lese den ferdig. Men jeg vet at jeg har hele uken til rådighet, og jeg prøver derfor ikke å overdrive den daglige oppgaven. Jeg vet at jeg må lese så godt som hver eneste dag, og den tanken har jeg akseptert. Så dersom boken er på ca 200-220 sider, da vet jeg at jeg må lese ca 35-40 sider hver dag for å bli ferdig. Da setter jeg meg et mål på 35 sider første dagen og er fornøyd dersom jeg klarer det. Slik tenker jeg også dagen etter. Da vet jeg at dersom jeg fortsetter hver dag, da blir jeg ferdig.
Men for å klare dette hver uke da må jeg først sette meg et overordnet mål. En grunn til hvorfor jeg holder på med det jeg gjør. Dersom jeg bare hadde lest bøker, bare for å lese, da hadde jeg nok møtt på de samme problemene som jeg gjør med leiligheten min. Da hadde det å lese virket meningsløst.
Så her må jeg nok finne meg en større grunn. En grunn som gjør det meningsfullt å holde orden rundt meg. En visjon som jeg kan se for meg langt fram i tid. Slik at når jeg merker at giddaløsheten setter meg på prøve, har jeg noe å slå i bordet med.
Så fra nå av, skal jeg prøve dette systemet. Jeg begynner å rydde i dag, og setter meg et overkommelig mål for dagen. Dette delmålet er jeg nødt å utføre, uansett hva som skjer. Og når jeg er ferdig med dette området, kan jeg slappe av med god samvittighet. I morgen rydder jeg ett nytt område. Og slik holder jeg på til jeg er ferdig. Og jeg har en uke på meg. Jeg skal rydde hele leiligheten på en uke. Så kan jeg ta fri neste uke. Og slik holder jeg på framover. Jeg rydder og vasker en uke, for å belønne meg selv med den neste uken fri.
Hva tror du om dette systemet? Har du også problemer med orden og reinhold? Eller har du full roen? Og har du noen tips til meg på dette området?
Nå sitter jeg foran tastaturet og har egentlig ikke noe å skrive om. Men på grunn av at jeg har lovet meg selv at jeg skal skrive tre innlegg i uken, og at disse tre artiklene skal komme ut mandag, onsdag og fredag, har jeg faktisk ikke noe valg. Dette er en av de viktigste årsakene til at noen mennesker blir suksessfulle og andre ikke blir det. Nå har ikke jeg sagt at jeg er suksessfull eller at jeg noen gang kommer til å bli det, men for å øke sannsynligheten er det en fordel å følge i de suksessfulles fotspor, og ikke prøve å finne opp hjulet på nytt.
De fleste mennesker starter på aktiviteter – holder på en liten stund, men så går de lei og slutter. Dette er en vanlig suksessfelle å gå i. Du starter fordi du er motivert. Men så holder ikke motivasjonen seg stabil og du slutter når motivasjonen er borte. Et sitat sier: “Du blir ikke motivert TIL å gjøre noe. Du blir motivert AV å gjøre noe.” Så motivasjonen kommer sjelden før handlingen. Du må handle før du opplever å være motivert.
Men det er jo utrolig irriterende at det skal være slik. Det er jo helt motsatt av hvordan det burde være. Og det gjør oppgavene så mye vanskeligere. Hvorfor er det slik at du først må rydde og vaske huset, og så dukker motivasjonen opp når du er ferdig? HALLO? Hvor er logikken? Hvorfor i alle fall ikke få litt motivasjon før du starter? Det skal jo ikke være enkelt. Hadde det vært lett – hadde jo alle gjort det. Og alle hadde kjørt rundt i sin egen Ferrari og Porsche, og hvordan hadde det da gått med Ford og Nissan. (Ikke snakk stygt om Ford! Jeg kjører jo selv rundt i en Ford Focus.)
For en del måneder siden så jeg på en YouTube video laget av en ganske suksessfull blogger fra amerika. Han fortalte om sin egen blogg-karriere og fortalte om den spinkle begynnelsen sin. De første 2 årene hadde han bare noen få hundre leser i måneden. Da begynner jeg å sette dette inn i min situasjon. Dersom han hadde problemer i starten, men fant seg en oppskrift som gjorde han suksessfull, da kan vel jeg også prøve på den. Han fortalte at det som gjorde at bloggen hans begynte å øke i antall lesere, var at han begynte å blogge til faste tider. Han begynte å blogge tre ganger i uken – mandag, onsdag og fredag.
Tidligere når bloggen hans ikke ble lest, gjorde han den samme feilen som så mange andre gjør. De blogger når det passer dem. Så en uke blogger du hver dag, kanskje til og med to-tre innlegg noen av dagene, men så har du ingen blogging uken etter. Da er det jo utrolig vanskelig for leserne dine å vite når de kan forvente et nytt innlegg. Du får ikke mange faste lesere når de ikke forstår seg på blogg-tidspunktene dine.
Ikke at det å følge en persons suksessoppskrift garanterer noen form for suksess, men dersom du følger gode råd lenge nok, vil de sannsynligvis gi noen form for belønning.
I følge Tony Robbins er dette den ultimate suksessformel: “Gjør noe du har lidenskap for – Ta “massive action” – Finn ut om det funker eller ikke – Forandre på det som ikke fungerer – Ta “massive action” igjen – Finn ut hva som fungerer og hva som ikke fungerer – Forandre på det som ikke fungerer – Og at “massive action” – OSV.” Helt til du oppnår suksess. Men ikke vent på motivasjonen. Fordi den kommer ikke før etter at du har tatt “massive action.”
Det er lett å tenke at dersom jeg bare hadde hatt mer tid, da skulle jeg fått gjort enda mer av prosjektene mine. Men det er ikke så enkelt. Det er ikke bare å sette seg ned med en bok eller PC`en og skrive. Jeg har så altfor ofte merket at det er de dagene jeg har mest tid, jeg gjør minst. Det er som om jeg forsøker å ødelegge for min egen framgang. Har du også opplevd dette?
Det finnes en regel som sier at “Du får alltid arbeidsoppgavene dine gjort – på den tiden du har til rådighet.” Ordtaket er ikke akkurat slik, men meningen med ordtaket er at dersom du har 2 timers arbeid som må gjøres, men du har 8 timer på deg – da vil du fylle denne tiden med oppgaven. Med andre ord, da vil du jobbe mye mindre effektivt. Da finner du andre ting å gjøre inne imellom, fordi presset på deg er så lite. Da vil du heller være motivert til å gjøre mindre viktige ting eller mer lystbetonte aktiviteter.
Og dette er jeg enig med. Jeg har hatt fri noen dager nå, men har likevel ikke gjort mer enn jeg på forhånd hadde planlagt å gjøre. Så det å ha fri, medfører dessverre ikke at du kommer til å få masse gjort. Heller motsatt. Da går du i dvalemodus hele dagen.
Motsatt, vil denne regelen hjelpe deg. Dersom du har oppgaver som vanligvis tar 4 timer å gjøre, men bare har 2 timer til rådighet, da vil du få gjort stort sett hele oppgaven, men på mindre tid enn antatt. Dette fordi vi har fått evnen til å finne en løsning på oppgaver som haster. Har du et problem, som du anser som viktig, vil du finne overskudd og energi til å gjøre oppgaven. Men har du derimot en oppgave som du ikke anser som en hastesak, eller som mindre viktig, finnes ikke energien og overskuddet hos deg, før du øker presset – enten med at du nærmer deg tidsfristen, eller ved at du skaper et kunstig press som du setter på deg selv.
Så min løsning er å skape en vane, og bestemme seg for aktiviteter som må gjennomføres hver dag, uansett hvor mye eller lite du har å gjøre. Altså at du skaper deg gode vaner for trening, studier, orden og prosjekter ellers. Du bestemmer jo selv hvilke kvalitet og standard du ønsker for ditt eget liv. Men ikke gå i den fellen med å anta at du kommer til å gjøre så mye mer enn vanlig, selv om du plutselig har mer tid. Da blir du sannsynligvis skuffet.
Det positive er likevel at det ikke er hvor hardt du jobber hver dag, som bestemmer dine langsiktige resultater, men hva du gjør til daglig. Dine daglige rutiner, det du gjør uten å tenke deg om, fordi du har funnet en grunn for å gjøre dem. De faste joggeturene, de 10% du setter av til langsiktig sparing, den timen om dagen du leser en bok for framtiden. Det er her grunnlaget for suksess blir skapt. Ikke bli sint på deg selv, når du ser en film, en dag du faktisk hadde tid til det.
Har du også problemer med å gjøre ting du burde gjøre? Det har vi sikkert alle.
Personlig har jeg mange ting jeg irriterer meg over at jeg tenker å gjøre – men som jeg likevel ikke klarer å få meg til å faktisk utføre. Det tok meg for eksempel over ett år å renske opp i gamle medlemskap og månedlige abonnementer. Disse tok nesten tusen-lappen fra meg hver eneste måned. Og faktisk måtte det en parkeringsbot til for å få meg igang. Men da jeg fant en slik gul “trist” lapp på bilruten min, tenkte jeg at: “OK. Nå er det nok. Jeg skal døtte meg gjøre denne “negative” hendelsen om til noe positivt. Jeg skal rett hjem å si opp alle unødvendige abonnementer og ting jeg ikke bruker.” Senere den kvelden hadde jeg “spart” inn igjen det denne boten kostet meg, men ikke bare en gang – men hver eneste måned. Jeg hadde kuttet de faste kostnadene mine, med mer enn botens beløp. Så dermed fant jeg en skjult “gave” i noe som jeg i de aller fleste tilfeller hadde sett på som en negativ og unødvendig hendelse. De sier jo at det alltid finnes en skult gave i enhver negativ hendelse, og denne kvelden var jeg enig i den påstanden. Det måtte rett og slett en slik hendelse til for at jeg skulle slutte å utsette noe jeg burde gjort for mer enn et år siden.
Har du opplevd noe negativt i livet ditt – men hvor du fant en “skjult” gave på grunn av denne?
Om du lever i en positiv eller negativ spiral er egentlig helt opp til deg. Og det fine er at du kan gjøre noe med det.
Det er helt opp til deg hva du ønsker å finne. Du kan se og grave etter negative ting i livet ditt, eller du kan være takknemlig og glad for alt det positive i livet ditt.
Hvis du ser etter negative ting. Da kan du lete etter alt som ikke er perfekt. Du kan klage og syte over at Norge ikke lenger ligger på topp over hvilke land som er best å bo i. Du kan lete etter og oppdage noe som er litt ødelagt, andre sitt manglende humør, eller at den nye sjefen din ønsker å innføre forandringer som du er uenig i. Alt var jo så mye bedre før. Og så må du passe på at andre får høre dette fra deg. Det er jo ikke sikkert at de klarer å finne ut av disse tingene på egen hånd.
Eller du kan fokusere på alt som er positivt. Tenk det, “jeg er født i Norge og har norsk statsborgerskap. Hva er oddsen for det?” Jeg er utrolig heldig. Jeg våknet i min egen seng, under mitt eget tak. Og kaffen er snart klar. Tenk så fantastisk. Vi lever i et fritt land og kan gjøre akkurat som vi vil. Og jeg har til og med en jobb å gå til. Ikke alle som har det. Jeg er frisk og kan gå på mine egne bein, og armene mine fungere som de skal. Jeg kan lese og skrive. Har altså uendelig med muligheter. Går det an å være noe annet enn super gald og takknemlig når du våkner opp til noe sånt?
Dagen blir hva du gjør den til. Og husk å smile til alle du møter.
For tiden sliter jeg med å motivere meg til å jobbe med bloggen og studiene jeg må gjøre i forbindelse med den. For hva er poenget? Det føles ikke som at jeg lærer noe av å jobbe uansett, så hvorfor bruke 2-3 timer hver dag på noe jeg ikke ser utbytte av? Om jeg leser idag eller lar være så merker jeg ingenting uansett. Det føles ofte som et ork, og så får jeg ikke noe igjen for tiden jeg bruker, sånn føles det ivertfall. Kan jo like godt se en film?
Det kan føles så høpløst dersom du ikke ser hva du får ut av å gjøre noe. Ser du ikke hva du oppnår ved å lese denne artikkelen for eksempel, da vil det oppleves som lite motiverende. Men dersom du klarer å se det du gjør, som en viktig del av en større helhet og at dette vil gi deg en bedre framtid, da vil du merke at din motivasjon også stiger.
Det jeg selv har slitt med, er at jeg har lest mye og lenge, og at det å lese enda en bok om de samme emnene ikke virker å ha særlig stor effekt på livet mitt og framtiden min, og da blir det krevende å prioritere bort mye annet og mer lystbetont. Jeg innser også at selv hvor lenge jeg har lest og studert, så kan og forstår jeg utrolig lite av dette uansett. Det jeg gjør og lærer meg, har så utrolig lite effekt på virkeligheten.
Men jeg vet at det jeg nå må gjøre, er å sette meg mer konkrete og langsiktige mål og planer, som jeg klarer å tro på. Jeg må faktisk tro at disse studiene og planene kommer til å få stor betydning og innvirkning på framtiden, både for meg selv og andre. Dersom man ikke tror på det en driver med, forsvinner hensikten med strevet med å nå målene sine.
Når man tar fatt på noe stort og krevende som for eksempel en ny studie eller en ny jobb, da er det vanskelig å holde seg motivert hele tiden, fordi du vet at det er så utrolig langt fram til for eksempel å bli ferdig utdannet, eller en forfremmelse. Dersom du ikke har fått eller laget deg et veldig konkret mål du skal nå på et gitt tidspunkt, vil du lett falle i tanker om hvor meningsløst hver enkelt dag kan føles. Hvorfor skal du bruke 3 timer akkurat idag på studiene dine? Hvorfor kan du ikke droppe de idag, og ta ting igjen imorgen, eller senere? Hvorfor må jeg absolutt jobbe idag, jeg føler ikke for å studere nå. Så dersom du også sliter med slike tanker, da vil du sannsynligvis ha god nytte av å lage deg mer konkrete mål, og sette konkrete tidfrister på hvor tid ting skal være ferdig. Da gir det mening å lese fra dag til dag, fordi du vet at du må være ferdig med for eks den boken du holder på med i løpet av denne uken. Og skal du slippe å jobbe mye i helgen, da må du jobbe noen timer idag istedenfor.
På mandag har du for eks satt opp at du skal begynne på ny bok, og da må den du holder på med være ferdig. Eller om du holder på med et spesielt prosjekt, da kan du bruke den samme tankegangen til å sette deg tidsfrister for hvor tid delmålene dine skal være ferdige. Setter du deg attpåtil konkrete dagsplaner, da vil du sannsynligvis føle deg presset til å gjøre litt hver dag. Dette er noe jeg selv har brukt mange ganger med stort hell. Ofte er det mangel på konkrete planer og mål som er hovedproblemet til manglende motivasjon i hverdagen.
Når alt kommer til alt er det viktigste at du tenker helhetlig og langsiktig. Livet vil ikke gi mening dersom du ikke vet hva du er ute etter. Altså du må ha en plan. Men jeg har en plan sier du. Jeg skal lese og lære masse og tjene massevis av penger. “Det der er ikke en plan. Det er vås.” Underbevisstheten din forstår ikke hva du ønsker med planer som: “å tjene masse penger” eller “lese og lære noe nytt hver dag” osv. Underbevisstheten din vil ha noe konkret. “Hva nøyaktig er du ute etter?” spør den. “Hva er målet ditt?” Det er den problemstillingen jeg selv må ta fatt i. Hva konkret er målet mitt? Finner jeg ingen, vil jeg begynne å merke at det blir krevende å lese og skrive videre på bloggen min. Da vil jeg merke manglende motivasjon. Det vil du også, dersom du ikke setter deg helt konkrete mål og planer for dette skoleåret, og eller for framtiden din.
Hemmeligheten til å få gode resultater i livet er å ha et krystall-klart bilde av ønsket resultat. Dette gjelder innenfor alle områder av livet. Det er et ordtak som heter: “Om du tror du kan – eller du tror du ikke kan, så har du helt rett.” Det er dette som er nøkkelen. Du må vite nøyaktig hva du er ute etter før du begynner med en oppgave. Da vil også alle andre mulige utfall forsvinne fra fokuset ditt, og du vil gå “all in” for ditt ønskede mål.
Det gjelder altså å bare å ha ett mulig utfall i hodet, ikke to. Ikke la tanken på hvordan det vil oppleves å feile få noe rom i tankene dine, bare det perfekte utførte resultat, slik at alt annet enn det beste utfallet faktisk ikke finnes, og derfor ikke er mulig for deg å utføre. Nå vil all din fokus rettes mot ditt ønskede og perfekte resultat – og tro det eller ei, men nå vil sannsynligvis dette resultatet bli virkelighet – fordi det ikke finnes noen andre alternativer å utføre.
Det er dette som skiller “vanlige” mennesker fra de som får det de ønsker i livet. “Vanlige” mennesker har egentlig aldri slike klare mål i hodet sitt før de begynner med oppgaver. Mens “suksessfulle” mennesker tenker gjennom og bestemmer seg for hva de ønsker å få som resultat før de begynner med noe som helst. Og vet hva de ønsker – og som resultat får de oftere et godt utført sluttresultat.
Før hver oppgave du skal utføre – still deg dette enkle spørsmålet: “Hva er min intensjonen (mål/ønske) akkurat nå?”
Jeg har helt siden jeg begynte å lese personlig utvikling, psykologi og kunnskap om det mentale, gjort dette fordi jeg tror at dette kommer til å gjøre store ting med livet mitt. Jeg ser meg selv i framtiden som en smart og kreativ person på grunn av denne studien. Men det er få mennesker jeg snakker med som tar dette jeg driver med seriøst. Men jeg har tro på at hvem som helst kan gjøre store framskritt i livene sine, så lenge de er villige til å legge ned nok målrettet innsats, planlegge tiden og økonomien sin og sist men ikke minst tørre å begynne å drømme om framtiden sin.
Denne bloggen er laget for å inspirere andre, sånn at de også kan begi seg ut på en reise som inspirerer dem til å gå for drømmene sine. Jeg er overbevist om at personlig utvikling er veien å gå i en verden som forandrer seg i lysets hastighet. Jeg tror også at dette med personlig utvikling og kunnskap om hjernen og hvordan tanker og følelser fungerer, er noe som mange vil være opptatt av i framtiden. Dagens kunnskap og vitenskap blir forandret og utdatert raskere enn vi har evnene til å lære dem, men menneskekunnskap er og forblir den samme. Vet du hvordan og hvorfor du reagerer på opplevelser og situasjoner som kommer i veien, er du mye mer istand til å takle dem og finne fram til gode løsninger.
Har til min store glede opplevd at bloggen min begynner å bli lest av flere og flere. Ikke noe stort oppbud, men den går i riktig retning, og det til tross for at jeg ikke har skrevet eller oppdatert den på et par uker. Den siste uken har tallene vært oppadgående, og dette tvinger meg til å bestemme om jeg skal satse litt på den eller bare la den seile sin egen sjø. Jeg har bestemt meg for å gi den et forsøk. Jeg har alltid vært redd for å skrive egne innlegg, fordi jeg aldri tidligere har hatt troen på meg selv og min egen kunnskap. Det er akkurat som at jeg glemmer ting like raskt eller raskere enn jeg lærer noe.